-Hvem er det? -Mùi.
Nu skal jeg åbne døren. Kom ind.
Det er lille Mùi, vores nye tjenestepige.
Staklen har gået hele dagen for at komme hertil.
Hvis Tô levede, ville de være lige gamle.
Tal ikke om det, hun har det nok bedst der, hvor hun er.
Der er snart udgangsforbud, og Trung er ikke kommet hjem.
Jeg går op og hjælper svigermor med at komme i seng.
Er far ikke gået i seng endnu?
Fruen sagde, du måtte sove længe. Jeg vækker dig, når du skal tænde op.
Brun først fedtet.
Hak grønsagerne, så aromaen kommer frem. De må ikke blive bløde.
Så lægger du dem til side og gør det samme med kødet.
Hæld det i vandet.
Fedtet giver glans til de kogte grønsager. Det ser appetitligt ud.
Det er vigtigt for herskabet, men helt uvæsentligt for os tjenere.
Læg det bagefter op på to tallerkener.
Husk at gemme lidt til os.
Bedstemor er færdig med sine bønner. Læg grønsagerne i vandet.
-Hvem er hun mor til? -Herren. Vask dine hænder.
Hun mistede sin mand kort efter, at herren var født.
Nu beder hun dagen lang. Læg ris op i en stor skål.
-Er alt færdigt? -Ja.
-Mùi, bær bakken ind til bedstemor. -Jeg kan tage den.
Tag den her i stedet.
Far, jeg spiser ude sammen med Khuyên.
Hold din siesta som sædvanligt. Vi kommer hjem til te.
-Hvad med mig? -Du er for lille.
Mùi, hent lidt mere suppe.
Svigermor beder dig om at holde hende med selskab under måltiderne.
Jeg går med op.
Gå op med bakken.
-Spis nu, ellers kommer du for sent. -Jeg har sommerferie, bedstemor.
Ja, det er sandt.
Khuyên og jeg går nu, mor, men vi kommer hjem til te.
-Så køber jeg kager. -Farvel.
Mùi, du kan spise nu.
-Lam! Spis, min dreng. -Ja, mor.
Spis. Der er desværre ikke mere suppe.
Både oppe og nede serverer vi så meget, at vi ikke selv får noget.
Vask op bagefter.
-Hvem var den anden unge herre? -Hr. Khuyên, hr. Trungs ven. Spis!
Tin!
-Tak og farvel. -Farvel.
Mùi, vask dine hænder og gå over og køb ti kager.
Om tre måneder kan du tage hjem og besøge din mor.
Tak, frue.
Mùi, skynd dig. Du skal snart til at tænde op.
Hallo der!
-Hvad hedder du? -Mùi.
Jaså, Mùi. Jeg hedder Thuân.
Det er snart tid for bønnerne.
-Hvordan har bedstemor det? -Udmærket.
Det var godt, det var jo godt.
-Tak og farvel, lille Mùi. -Farvel, onkel.
-Hvor skal du hen? -Ud at trække lidt frisk luft.
Ja, i denne varme er det svært at sove. Glem ikke udgangsforbudet.
Sikken varme! Gud, hvor varmt!
Du kan ordne dine ting i morgen.
Du har arbejdet nok i dag. Gå nu i seng.
Hvor er dine forældre? Har du nogen søskende?
Far døde for tre år siden. Mor og lillesøster bor stadig hjemme i byen.
-Skal du snart besøge dem? -Om tre måneder, sagde fruen.
Fruen er virkelig flink.
Hvem lå og sov her før mig?
En anden tjenestepige, men hun rejste hjem og giftede sig.
-Er fotoet på alteret bedstemors mand? -Ja, men han døde meget ung.
-Hvem er den lille pige? -Det er en sørgelig historie.
Det var herskabets datter, og hun hed Tô.
Hun døde for syv år siden. Havde hun levet nu, ville I være lige gamle.
Hvordan døde hun?
Hun blev syg. Men herren tror, det er hans skyld.
For syv år siden tog herren af sted hjemme fra med alle familiens penge.
Det var tredje gang, det skete.
Når han havde mistet dem alle sammen, plejede han at komme hjem igen-
-men denne gang blev han meget længe væk.
Sagde fruen ikke noget, da han kom tilbage?
Nej, ikke et ord. Hun græd bare af glæde.
Hvordan med Tô?
Udgangsforbudet.
Herren ville bare trække frisk luft, så han er sikkert hjemme nu.
Tre uger efter han var taget af sted, blev Tô syg.
Og dagen, inden kan kom tilbage. døde hun.
Han troede, hun døde for at sone de synder, han havde begået.
Det er derfor, han aldrig mere tager sådan væk.
Lad os nu sove, vi skal tidligt op i morgen.
Mor.
Du skal stå op nu.
Du er lykkelig, at du stadig er ung og har dejlige drømme.
-Hvad drømte du? -Det ved jeg ikke.
Jeg ville så gerne drømme, men jeg har ikke drømt i årevis.
Nogle gange vågner jeg med billedet af en gammel kvinde på nethinden.
Det skyldes måske, at jeg har drømt noget den nat-
-men jeg ved ikke, om den gamle kvinde er min mor eller mig selv.
Hvem i alverden er i køkkenet så tidligt?
Er fruen allerede oppe?
-Har vi nogen ris tilbage? -Kun til fire-fem dage.
Her er husholdsningspenge. Sørg for, at vi har mad til nogle dage.
Fruens øreringe. Herren er igen gået med alle pengene. Milde himmel!
børste tænder, vaske hænder, ansigt og fødder, rede håret, gå på toilet
Nej, heller ikke det.
-Jeg beklager. -Farvel.
-Hvad er der sket? -Jeg sloges med børnene.
Gør det ondt?
Er far hjemme?
Nej. Gå hjem og bed Mùi om rent tøj.
Salt det rigeligt. Når der ikke er mad nok...
...så spiser de mere ris til retterne.
Det er til de kogte grønsager.
Bær det op.
Mor sagde, vi kunne begynde at spise.
Føj, hvor salt.
Se på mig.
Spis.
Smager det godt?
Lille Mùi, kom her, jeg vil spørge dig om noget.
-Tak. -Hvordan har bedstemor det?
Der er næsten ikke mere ris, og vi har ikke solgt en meter stof.
Kun to ruller tråd. Hvad kan man købe for de penge? Milde himmel!
Det er din skyld.
Hvis du elskede ham, ville han ikke gå til andre kvinder.
Fra begyndelsen vidste jeg, at min søn ville blive ulykkelig med dig.
Du har en mand, og du kan ikke gøre ham lykkelig.
Det er nok.
-Hvad med resten af papayaen? -Smid det ud.
Lad være med det.
Godt, nu kan du gå hen og spise.
Velbekomme, mor.
-Hvornår kommer far hjem? -Det ved jeg ikke. Spis.
-Hvorfor græder du? -Hvorfor kommer far ikke hjem?
Ti stille!
-Tak. -Farvel.
-Nu har vi penge til ris. -Gå hen og køb 25 kg.
Vi skal skære kødet op. Hæld det op i krukken der.
Prima ris!
Vi får en gæst i aften. Hr. Khuyên.
-Hvem er han? -Det er jo hr. Trungs gode ven.
-Må jeg stege grønsagerne selv? -Ja, hvis du gerne vil.
Tre år efter at hendes mand døde, elskede hun ham stadig-
-og afslog at gifte sig med mig.
Lige siden den dag har jeg betragtet hende på afstand.
Hun er flyttet flere gange, og hver gang er jeg fulgt efter.
Så derfor har dine og mine veje også krydset hinanden.
Siden Tô døde, har bedstemor ikke forladt øverste etage.
Det er syv år siden, jeg har set hende.
Mùi, kan du ikke få hende til at gå ned i gården, så jeg kan se hende?
De kunne jo gå op og smugkigge på hende...
Nej, det går ikke. Det ville være forfærdeligt, hvis hun fik øje på mig.
Nej, det går ikke.
Gå videre!
Det gør ikke noget.
Milde himmel!
Fruen elsker de vaser, de er antikke.
Selv ikke med alle mine sparepenge kunne jeg købe en magen til.
Du er heldig.
Frue, skynd Dem op!
En kostbar vase... men uden sin pendant er den ikke meget værd.
Jeg går alligevel med til det.
TI ÅR SENERE
Mùi, skynd dig, svigermor vil tale med dig.
Forretningen går dårligt. Fortsætter det sådan, bliver det hårdt.
Indergården bruges jo ikke, vi kunne også opdrætte papegøjer der.
Vi får se...
I så fald vil jeg høre mig for.
Din mor taler med Mùi nu. Hun kunne have det godt hos din ven Khuyên.
Han bor for sig selv og skriver musik.
Hans forældre er rige. Hun ville få bedre løn end hos os.
Jeg ville have givet Tô det her, hvis hun havde levet.
Du har altid været mig til stor trøst.
Takket være dig har jeg følt, at jeg havde en datter.
Lam er flyttet hjemme fra for at kunne skrive. Og nu flytter du...
I lang tid håbede jeg, at Lam ville tage dig til hustru...
Min elskede, lille pige!
Spis ikke. Tag med mig ud på restaurant.
Har du fået lavet meget? Spil for mig det, du har skrevet.
Det dufter godt. Hvordan er din nye tjenestepige?
-God. -Hvordan "god"?
-Hun arbejder flittigt. -Det var ikke det, jeg mente.
-Hvor er vasen, jeg gav dig? -I stykker.
"I stykker"? Du mener, at hun slog den i stykker?
Hvad svarer du, hvis jeg siger, at hun gjorde det med vilje?
Hvor mange vietnamesere har mon rørt ved deres forlovedes hoved?
Mor sagde, at en velopdragen kvinde aldrig før i tiden gjorde sådan.
Hun sagde også, at det snart er to uger siden, du sidst besøgte os.
Det undrer også din far.
I.. min... have...
...står der... et... papaya... træ.
Papayaerne... hænger... i... klaser.
Den modne frugt... er lysegul.
Den mod... Den modne papaya...
...har en dejlig, sødlig smag.
Vi har haft en sort hund...
...i tre år nu.
Den har en lang krop, store poter...
Den har en lang krop, store poter og store ører.
Skal jeg begynde?
Pludselig går en krusning over vandet, som samles i en klippespalte.
Rystelsen i jorden giver liv til kraftige bølger-
-der støder mod hinanden i en uregelmæssig strøm-
-uden at afbrydes.
Hvis der er et udsagnsord-
-der betyder "bevæge sig harmonisk", så bør det bruges her.
Kirsebærtræerne, i skyggen, bølger frem og tilbage-
-i takt med vandet.
Men det mærkelige er, at hvor meget de end forandres-
-så beholder de stadig deres form af et kirsebærtræ.